Julian Francis Fallo Dennington

Jørn Lier Horst

Hans jørgen sandnes

***

Mini-mysterium

OPERASJON

GAMLE SPOR

***

I 2018 inviterte Aftenposten Junior leserne til

å skrive starten på en detektivhistorie.

Over 1000 lesere sendte inn tekster. Forfatter Jørn Lier Horst kåret Julian Francis Fallo Dennington (7) fra Oslo til vinner og skrev resten av historien.

Det ble til mini-mysteriet Operasjon Gamle spor.

Første gang publisert i Aftenposten Junior 27. mars 2018

*****

Kapittel 1

DRONEN

-------------

Tiril sto over Oliver og tittet ned på mobilen hans. På skjermen kunne de se Elvestad ovenfra. De kunne se utløpet til elven Svenna, fabrikkene nede på havna og til og med folk som var ute i hagene sine.

«Dette er jo verdens kuleste leke!» sa Tiril. Åtto hoppet og bjeffet og var enig.

«Det er ikke en leke,» sa Oliver og styrte dronen over Datashoppen, hvor det hadde vært innbrudd for to dager siden.

«Tenk på alt vi kan få oversikt over med denne dronen!»

«Vent!» sa Tiril. «Hva er det der?»

«Hva da?» spurte Oliver og styrte dronen litt tilbake igjen.

«Borte ved tunnelen,» forklarte Tiril og pekte.

Oliver zoomet inn på åpningen til den gamle jernbanetunnelen. To menn satt på en slags sykkelvogn med tilhenger, og oppå den sto det noen store kasser.

«Lurer på hva de skal inn i tunnelen å gjøre,» sa Tiril. «Det er jo ikke lov.»

Kapittel 2

TUNNELEN

----------------
Åtto gikk først, gjennom skogen og fram til tunnelen. Skiltet hvor det sto Adgang forbudt lå i gresset ved siden av tunnelåpningen sammen med plankene som hadde

stengt inngangen. De gamle jernbanesporene forsvant innover i mørket. Tiril snudde seg mot Oliver.

«Hørte du det?» spurte hun.

«Hva da?»

«En lyd innefra tunnelen.»

I det samme dukket et lys opp inne i mørket.

«De kommer ut igjen!» sa Oliver.

Tiril dro med seg Åtto og gjemte seg sammen med Oliver bak en busk. Like etterpå kom de to mennene ut igjen. Tilhengeren bak på sykkelvognen var tom. De stanset og satte plankene og Adgang forbudt-skiltet tilbake foran åpningen. Så tråkket de videre. Tiril og Oliver fulgte dem med blikket så langt de kunne se, fram til en plass hvor det sto en blå og bulket varebil ved siden av jernbanesporet. Der gikk de to mennene av sykkelvognen og satte seg i bilen. Oliver gikk bort til tunnelåpningen og kikket inn i mørket.

«Hva gjorde de der inne?» spurte han.

«Det er bare én måte å finne ut det på,» sa Tiril og fant fram lommelykten sin fra veska. «Vi må inn og undersøke.»

Kapittel 3

INNOVER

--------------

Åtto gikk først og løp etter lyset fra lommelykten som flakket hit og dit. Skrittene deres ga gjenklang mellom veggene.

«Hallo!» ropte Tiril for å teste ut ekkoet. Ropet rullet innover i tunnelen før det døde ut.

«Bare det ikke raser sammen», sa Oliver og kikket engstelig opp mot taket. Noen steder var det støttet opp med svære bjelker, men for det meste besto det av sprekker og dryppende stein.

«Kanskje vi bare skulle flydd dronen innover,» foreslo Tiril og kikket på sekken til Oliver der han hadde pakket den ned.

«Det er for mørkt,» sa Oliver.

De gikk mellom jernbaneskinnene. Jo lenger inn de gikk, desto kaldere ble det rundt dem. Snart forsvant lyset fra tunnelåpningen bak dem.

«Hysj!» sa Oliver. «Hørte du det?»

Tiril lyste innover i mørket. Lenger fremme var det gått et ras. Store steiner lå over skinnegangen.

«De kan ikke ha kommet lenger med den sykkelvognen,» sa Tiril. «Vi trenger ikke gå

lenger.»

«Men jeg hørte en lyd der inne,» sa Oliver.

Lyden ble høyere. Det lød omtrent som når noen heller brus i et glass. Bruset ble sterkere, det var som om luften vibrerte. I lyset fra lykten dukket det opp flere lysende øyne.

«Flaggermus!» ropte Oliver og hev seg rundt. «Løp!»

Kapittel 4

HULEN

-------------

Flaggermusene vislet og hveste mens de fløy forbi dem. De sneiet hodene og sveipte vingene borti ansiktene deres. Oliver snublet i Åtto og dro Tiril med seg da han falt. De ble liggende mellom togskinnene til alle flaggermusene var ute. Tiril reiste seg halvveis opp.

«Se!» sa hun og pekte.

Det var en sprekk i fjellveggen. De måtte ha gått rett forbi den. Oliver plukket opp lommelykten som Tiril hadde mistet, og lyste innover i sprekken. Den videt seg ut til en stor hule. Midt i hulen sto kassene som de to mennene hadde fraktet inn i tunnelen. Tiril gikk først inn. Hun vippet lokket av en av kassene og kikket nedi. Den var full av datamaskiner. Helt nye datamaskiner som fremdeles var pakket i pappesker.

«Jøss,» sa hun.

Oliver åpnet en annen kasse. Den var full av mobiltelefoner.

«Det er til og med prislapp på dem,» sa han og løftet opp en av dem. «Denne koster nesten fem tusen.»

«Få se!» sa Tiril.

Hun tok den ut av hendene hans og kikket på den i lyset fra lommelykten.

«Det står ikke bare hva den koster,» sa hun.

Oliver tok opp en annen telefon og forsto hva hun mente. Det sto Datashoppen på prislappen. De hadde funnet lageret til innbruddstyvene.

Kapittel 5

OVERSIKT

---------------

«Hva gjør vi nå?» spurte Oliver.

«Rører minst mulig og ringer til politiet,» sa Tiril.

Hun fant fram telefonen sin og stønnet.

«Ingen dekning,» forklarte hun. «Tunnelveggene er for tjukke. Vi må komme oss ut.»

De gikk tilbake mot lysåpningen i enden av tunnelen, hele tiden redd for at tyvene skulle dukke opp igjen. Tiril holdt øye med telefonen sin. Idet de kom ut i dagslyset, fikk hun tilbake dekningen. Hun var fremdeles andpusten da hun forklarte politiet hva de hadde oppdaget og hvor de var. Mens de ventet, gjemte de seg i buskene ved siden av tunnelåpningen. Det tok ti minutter før politiet kom. De parkerte der hvor den bulkete, blå varebilen til tyvene hadde stått.

Oliver forklarte hvor sprekken i tunnelveggen var og ble stående og vente utenfor tunnelen sammen med Tiril og Åtto.

Politifolkene kom snart tilbake. Den ene av dem hadde med seg esken med mobiltelefoner.

«Det er der inne, alt sammen,» sa han. «Men det blir nok verre å finne tyvene.»

Oliver hektet av seg ryggsekken.

«Det tror jeg ikke,» sa han og tok ut dronen.

---------------

Kan du løse siste del av mysteriet?

Hvor er tyvene?